Sou aquí: inici » Unitat 1. L'acció protectora de la Seguretat Social. Concepte i contingut » 1.1. Els nivells de protecció i la gestió de l'acció protectora
L'existència de fets que provoquen en els ciutadans situacions no desitjades de necessitat fa que l'Estat constitueixi un sistema que permet protegir els qui pateixen aquestes situacions. Anomenem fets causants aquests esdeveniments que poden provocar contingències de què es derivaran situacions de necessitat, i anomenem prestacions les respostes que el sistema de la Seguretat Social preveu per ajudar els ciutadans a superar aquestes situacions indesitjades.
La finalitat última de la Seguretat Social és, tal com assenyala l'article 41 de la Constitució, protegir els ciutadans que es troben en situacions de necessitat mitjançant prestacions suficients. En aquest sentit, la Seguretat Social es constitueix com un sistema complet de protecció social que garanteix una acció protectora universal quan determinades contingències porten una persona a una situació de necessitat. Aquestes contingències són les següents:
A més, el sistema públic de la Seguretat Social atorga també, a aquells ciutadans que, volent i podent treballar, han perdut la seva ocupació o han vist reduïda la seva jornada diària ordinària de treball, entre un mínim d'un 10 i un màxim d'un 70 per cent del seu sou en els termes establerts a l'article 47 del Text refós de la Llei de l'estatut dels treballadors (TRLET).
Es tracta, en definitiva, de determinar quins estats o situacions de necessitat han de ser objecte de protecció, i determinar així el que denominem contingències protegides. Una vegada feta aquesta delimitació, el sistema estableix la classe de protecció que s'ha de donar a cadascuna d'aquestes situacions, de manera que trobarem, dins l'acció protectora, dos tipus de prestacions:
A més de l'acció protectora de la Seguretat Social, les comunitats autònomes tenen competència en matèria d'assistència social, que té caràcter complementari i pretén pal·liar les carències que l'acció protectora pugui presentar en situacions concretes, individualitzant d'aquesta manera la protecció. No obstant això, l'article 38.4 del Text refós de la Llei general de la Seguretat Social (TRLGSS) estableix que qualsevol prestació de caràcter públic que tingui com a finalitat complementar, ampliar o modificar les prestacions de la Seguretat Social, en la seva modalitat contributiva, forma part del sistema de la Seguretat Social i està subjecta als principis d'universalitat, unitat, solidaritat i igualtat, sense perjudici de les ajudes d'una altra natura que, en l'exercici de les seves competències, puguin establir les comunitats autònomes en benefici dels pensionistes que hi resideixen.
Finalment, cal tenir en compte que l'article 41 de la Constitució estableix que l'assistència i les prestacions complementàries són lliures, de manera que l'article 39.2 de la Llei general de la Seguretat Social admet l'establiment de millores voluntàries de l'acció protectora de la Seguretat Social, però prohibeix que aquesta sigui objecte de contractació col·lectiva.
En establir l'article 41 de la Constitució que l'acció protectora de la Seguretat Social ha d'arribar a tots els ciutadans, introdueix un principi d'universalitat que exigeix que les prestacions no vagin únicament destinades a aquells ciutadans que, havent tingut una activitat inclosa en el camp d'aplicació del sistema de la Seguretat Social, han cotitzat el temps suficient per accedir a prestacions derivades d'aquest esforç contributiu. El principi constitucional d'universalitat provoca la necessitat de crear dos nivells diferenciats dins el sistema, de manera que la cotització no sigui l'única font d'accés a l'acció protectora. Els nivells són els següents:
A més del diferent contingut de l'acció protectora de cadascun dels nivells, la principal diferència entre tots dos és el seu finançament. Així, les prestacions del nivell contributiu han de ser finançades fonamentalment mitjançant l'aportació econòmica dels subjectes obligats a cotitzar; és a dir, mitjançant les quotes que aporten empresaris i treballadors. En canvi, les prestacions del nivell no contributiu són finançades mitjançant les corresponents aportacions de la Llei de pressupostos generals de l'Estat. Podríem dir, simplificant, que, mentre que l'acció protectora del nivell contributiu està finançada a través de les quotes d'empresaris i treballadors, la del nivell no contributiu ho està mitjançant els impostos que paguen tots els ciutadans. Precisament per aquesta diferència en el finançament, també els subjectes inclosos en l'acció protectora de tots dos nivells són diferents:
Però, a més d'aquestes distincions entre els dos nivells de protecció del sistema de la Seguretat Social, també és diferent el concepte d'estat de necessitat que té cadascun. Mentre que al nivell contributiu l'estat de necessitat es presumeix a partir del compliment de determinats requisits, al no contributiu ha de ser acreditat fefaentment pel ciutadà que pretén accedir a la protecció en aquest nivell. Vegem, en un exemple, aquestes diferències:
EXEMPLE |
---|
Un ciutadà ha treballat des dels 16 anys i ha cotitzat a la Seguretat Social un total de 40 anys durant tota la seva vida laboral. Compleix 65 anys al febrer del 2014, deixa la feina i sol·licita la pensió de jubilació CONTRIBUTIVA. La pensió li serà reconeguda, per l'import que correspongui, amb independència de la seva situació econòmica, ja que compleix els requisits bàsics per accedir a la pensió de jubilació, que són els següents: - Edat: té 65 anys i una carrera completa de cotització. - Carència genèrica: acredita una cotització total de més de 15 anys al llarg de la seva vida. - Carència específica: acredita una cotització de més de 2 anys dins els últims 15 immediatament anteriors al fet causant. |
EXEMPLE |
---|
Un ciutadà ha treballat únicament 4 anys des que va complir els 16 i no té més cotitzacions a la Seguretat Social en tota la seva vida laboral. Al febrer del 2014 compleix 65 anys i sol·licita la pensió de jubilació NO CONTRIBUTIVA. La pensió li serà reconeguda sempre que, a més del requisit de l'edat, que en aquest cas compleix, acrediti el compliment d'aquests altres dos requisits: - Residència a Espanya durant almenys 10 anys, i d'aquests, els 2 últims anteriors a la sol·licitud de la pensió, de manera ininterrompuda. - Acreditar insuficiència d'ingressos. L'any 2014, en el cas que aquesta persona no formi part d'una unitat econòmica de convivència, aquest límit s'estableix en 5.122,60 euros anuals. |
La gestió de la Seguretat Social està encomanada a les denominades entitats gestores i als serveis comuns. En l'àmbit estatal, actualment existeixen les entitats gestores següents:
Pel que fa a la gestió de l'acció protectora en l'àmbit territorial de Catalunya, i com a conseqüència de l'assumpció de competències per part de la Generalitat de Catalunya en matèria d'ocupació i d'assistència i serveis socials, hi ha organismes amb competència en aquesta matèria. Són els següents: